Preuzeto sa YTS.MX
Zvanična stranica filmova YIFY: YTS.MX
- Trebamo li sve spakovati?
Mislim, koliko dugo hoćemo li biti?
- Zaista ne znam koliko jebeno dugo ali pravedno
spakuj sve i uradi što je brže moguće,
U redu?
- Jason?
- Samo spakuj sve, upravo sada.
- U redu.
- Biće sve u redu.
- U redu, u redu.
- Bobice.
Crvene bobice.
U redu.
- Odeljenje zdravlje je obaviješteno
saveznim hitnim slučajem menadžerska agencija
da ima virusnu infekciju teško zaraženo stanovništvo.
Simptomi virusa uključuju malu kružnicu
crveni osip na abdomenu ili grudi i slijedi se
mučninom, delirijem i agresivni ispadi
ili nepredvidivo ponašanje.
Ako vi ili neko koga poznajete jeste pokazuju ove simptome,
odmah kontaktirajte hitne medicinske usluge.
Zvaničnici su bili savetovao je to u ovom trenutku
virusna infekcija predstavlja neposredna opasnost za javnost.
Iz predostrožnosti, stanovnik treba ostati u zatvorenom prostoru,
zadržite sve prozore, vrata i otvori zatvoreni.
Isključite sav zrak regeneratori, dajte svoj obrok ...
- Stani, zaustavi auto.
Jason zaustavi auto.
Hriste, Jason, zaustavi jebeni auto.
Imaju dijete.
- I mi isto!
U redu?
I mi isto.
- Zdravo, kako si?
Izgleda da ide da bude lijep dan.
Želite li se igrati?
Nedostaješ mi, nadam se da ću videti uskoro.
- Jedan dva tri četiri.
Jedan dva tri četiri.
Jedan dva tri.
Jebi ga, jebi ga!
Jebi ga.
- Najvažnija stvar evo lista zubaca.
Tokom proleća postaje crven vrijeme.
Vidiš to?
U redu.
Kako napraviti smrtonosnu zamku, trebate a
potporni štap, uteg štap, štap za mamac.
U redu?
A vi ste ih postavili, zareze usklađivanje, balansiranje ...
Ann, slušaš li?
Ovo je važno.
- Da, ne mogu pisati tako brzo kako možeš jebeno pričati.
U redu.
- Ne psuj pred njom.
- Dobro.
- Crvene bobice.
Crveno lišće.
To je loša stvar.
Posebno tokom proleća.
Povlačiš obarač.
- I pogodio sam!
- To je zato što se ne miče.
To je zečji pištolj, trebaš da udari u glavu ili srce da ubije
tako da trebaš da kontrolišeš disanje i lagano ...
- stisni, ne povuci, znam.
Treba da sačuvamo metke.
- Pa, nisu od koristi ako ne znaš pucati.
- Koliko ih imamo?
- Dosta.
Uradi to ponovo.
- Ne možemo preživjeti šaka bobica.
- Znam.
- Zdravo, kako si?
Izgleda da ide da bude lijep dan.
- U redu.
- Zdravo, kako si?
Zdravo, kako si?
- Prokletstvo!
Jebi ga!
Jason, šta se dogodilo?
- Ne, ne diraj me!
Samo ubaci sve u auto.
- Šta se desilo?
- Samo uđi u jebeni auto!
Prestala joj je groznica?
- Ne.
Jason, šta se dogodilo?
- Bilo je nekoliko kutija hrane.
- Ali oni su bili tamo.
- Da.
Oni su bili tamo.
- Ali ti si ih izbjegao prije.
Zašto su ovaj put napali?
Ne znam.
Bilo je dovoljno hrane za jelo tamo je bilo dovoljno tijela.
Mislio sam da hoće krenuo dalje.
Sve je bilo u redu do Porezao sam se
u tu kuću.
Krv je počela da teče i vriskovi su rasli
i rojili su se.
Kao da su znali.
Znali su da krvarim.
Mogli su to osjetiti.
- Šta su oni?
- Ne znam.
Ali neki od njih su ljudi.
- Žašto je to?
- Zato što mogu umrijeti.
- Hajde, hajde.
Hajde.
Molim te.
Molim molim.
Chris.
- Je li zaražen?
- Ne.
- Pokaži mi.
- Tvoje ime?
- Olivia.
Pomoći ćeš mu?
Ja to mogu.
- Pritisnite ovde.
Biće on dobro.
Uhvati se za ruku.
Dolazite s juga?
Ti i tvoj otac ...
- očuh.
Pa, nekako.
Chris i moja mama su bili, znate, zajedno, ali
nikad se nisu venčali.
Planirali su to za septembar, ali ...
- Možeš spavati u autu ako želiš.
- Ne, u redu je.
Želim spavati u njegovoj blizini.
Otići ćemo, kad mu bude bolje, Mislim.
Ostavićemo vas na miru.
Zašto imate dva kampa?
- U slučaju da izgubim jednu ili drugo.
- Oh.
- Pomaže pri prikrivanju vašeg mirisa, odbacuje ih.
Krenuli ste na sever?
- Da.
- Želiš li to čuti?
- To je ono što je na severu?
- Mm-hmm.
- Znaš šta kažu?
- Ne.
- To je to.
- To je sve što postoji.
- Chris?
- U redu je, Liv.
Uredu je.
- Kaže da ideš na sjever.
- Da, barem pokušavam.
Čuli smo da je tamo provjereno.
Jebote, ko zna, zar ne?
Imate prilično lepo podešavanje ovdje.
Većina ljudi bi ubila za ove stvari.
Moraš šator.
Hrana, koliko mogu zaključiti.
Car.
Moraš da napuniš rezervoar? - Ne.
Samo mesto za skrivanje od kiše.
- Uf.
Hvala ti.
Za ono što si uradio, za nas oboje.
Nema puno ljudi bi to radili u današnje vreme.
Otići ćemo ujutro.
- U redu.
- Ustani, mali, idemo.
Uđimo u šator.
- Hajde, ulazi!
- Pa, koliko si dugo ovdje?
- Otkad je počelo.
- Hmm.
Zašto si skroz ovdje U sred ničega?
- Moj muž je odrastao u ovim šumama.
Živio je u gradu kilometar ili dva zapadno.
Doveo nas je ovamo.
Tu se osećao najsigurnije.
- Da li te je to naučio kako biti šumska žena?
- Naučio me je šta je mogao.
- Šta?
- Hajde, Liv.
Slušali smo stvari, ti znaš.
Kako je Philly ušao dan, ali malo rukavca,
berg kao Bethel nije dobiti udarac mjesec dana.
Dakle, Suzanne, Livina mama, rekla je, "sačekajmo."
Sačekajmo jebeno.
Čak je mislila da je crveni krst se dijelio
lek u bocama preko u trčanju pastrmke.
Ispostavilo se da su bili pravedni dijeljenje vruće čokolade
i sendviči sa sirom.
A onda je Suzy dobila neke rane na njenom trbuhu,
samo su izgledali mali krugovi.
Ti znaš?
Mali ugrizi buha.
A onda su počeli postaje sve gore.
Počelo krvarenje i davanje sa neke vrste bijele mace.
Dva dana kasnije, ona, napala je Liv.
Pokušala ju je istrgnuti odvojeno golim rukama.
Tada sam je vezao do kreveta.
I samo je vrištala.
Ostavili smo je tamo za nekoliko dana.
Samo slušam njen vrisak.
- Upravo si je ostavio?
Vezani za krevet?
- Na neki način,
da.
Uzeo sam kuhinjski nož i,
gurnuo joj je u uho.
I nastavio sam gurati i guranje.
Dok vriskovi nisu prestali.
Volim to misliti ipak mi je oprostila.
Da me je čula da kažem da jesam izvini i poverovao sam.
- O, Bože, o Bože, ne!
- Hajde, ulaziš!
Idemo!
Vrijeme za kupanje.
Šta, nisam ni bacio ti unutra.
- O moj boze.
- Ove vode nisu čak i tako hladno.
- O čoveče. - Vidiš, lepo je.
- Užasno izgleda.
- Ne verujem ti iza mene, bježi odavde.
- Pa, mogu te gurnuti.
Bože, ima li ih čak ima li ovde ribe?
- Zakon jezera, Liv.
Tamo gdje ima ribara, nema ribe.
- Da, ali mi smo na rijeci.
- Pravila i dalje važe.
Otišao sam na ribolov izlet jednom s Mattom Theilom.
Sjećaš li se Matta, Liv?
Tip je napravljen kao jebeni cisterna.
Mogao je otvoriti boce piva sa zubima.
Koristite za igranje call of duty 24 sata dnevno.
U svakom slučaju, Matt je iznajmio čamac vreme, pa, nije baš bilo
brod, više je bio skif.
Mali, pri tom, nije mogao čak odgovara i jebenom slučaju
tamno svjetlo u njemu.
- Stani.
- Šta?
- Samo
stop.
- U redu.
Hej, zašto si stao ja ranije na rijeci?
- Ponekad znaš da
kao da si zaboravio šta je tamo.
Ne znam, samo minut pričaš mi o tome
kako si ubio svoju ženu.
I sljedeći, to je kao,
na vikend smo kampiranju.
Svi ćemo se vratiti u normalu U ponedeljak.
Znaš te prstene je li vaša žena imala?
Videli smo ih pre bilo koga znao šta se dešava.
Pacijente primamo u curi mač i krv.
Prstenje samo proždire kožu oko sebe.
Hrani se time kako je znala šta će to postati.
Jedino ih zadržava dole
je činjenica da nisu još pojeo sva tela.
Znate, svi ti ljudi kao tvoja žena,
samo otišao i vezan za krevet.
Ne mogu.
Ne mogu samo izabrati da zaboravim to.
- Nisam zaboravio.
Ja samo biram čega ću se sjećati i kada se toga sjetiti.
Naspavaj se, u redu?
- Uzeli su dva kuće pre nego što sam našao
poslednji iznos.
- Hejli treba nešto da joj srušimo groznicu.
I treba nam hrana.
Ne možeš jednostavno odustati.
Doveli ste nas ovamo s razlogom, Jason.
Ovo je bio tvoj poziv.
I preživjeli smo.
Snašli smo se.
- Snalaženje nije život.
- Prolaz je sve mi smo otišli.
Morate ići.
- Da.
Hoće li ovo blato uspjeti?
- Ne znam.
Trebalo bi prikriti miris.
- Tako je.
- Bože.
Žao mi je.
- Hej, hej.
Ne samo da se snalazimo.
Ostalo nam je još nego što mislite.
- U redu.
- Jesi li je video?
- Ne.
Kad odlazimo?
- Uskoro.
- Uvek kažeš da imamo da se nastavi kretati.
Oni koji ostanu, umiru.
- Nastavićemo, samo ne još.
- Pa šta, ostajemo zbog nje?
- Ne, ostajemo jer ima pristup hrani
i vode.
Trebali bismo biti zahvalni, Liv.
- Zašto je važno ako odlazimo li svejedno?
- Pa, važno je.
Ona to zaslužuje.
Bog zna šta je ona prošao.
- Da, ali prošli smo ...
- hoćemo, svi smo bili kroz sranja, Liv.
Ali barem ti i ja imali jedno drugo.
Nije imala nikoga.
Sranje.
- Evo.
- Dobro sam, dobro sam.
- Da vidim. - Ne, u redu je.
- Da vidim.
Zašto ga i dalje nosiš?
- Navika, pretpostavljam.
- Volim tu predstavu.
- Moja kćerka voleo šarene.
Šta im se dogodilo?
Tvoja porodica, mislim.
- Ista stvar koja se desila svima ostalima.
- Dajete obroke.
- Da.
Ne mogu uvijek pronaći hranu na putu.
- Onda odlazite.
- Da, uskoro.
- Možete uzeti više ako ...
- ne, ne, molim te.
Što više hrane unosimo, više morate otići dolje
i uzmi malo.
Hej, zašto ne pođeš s nama?
Zašto ne?
- Kako znaš ako ima šta tamo
je li bolje od onog što je ovdje?
- Pretpostavljam da ne znamo.
Ali, mislim, ovo mjesto može samo biti raj tako dugo.
- To nije raj.
Imate Liv pa vam je potrebna da nađu mesto za preživljavanje.
Za vas, to je sjever.
Za mene je tu.
- Hej, šta bi mi dao ako udarim u to drvo?
Šta imaš, kao pet?
- Imam 12 godina, hvala vam puno.
Ozbiljno, šta ćeš daj mi?
Ono drvo tamo.
- Hm.
Skuvaću ti večeru.
- Večera, zaista?
Svaku večer nam spremate večeru.
Plus to drvo je udaljeno 50 metara.
- 50 metara?
- Uh 30, najviše.
- U redu, u redu.
Ipak, šta si ti daćeš mi?
- Dobro.
Nećemo davati obroke.
- Bože, moraš.
Moras!
- Pa odavde, je li ovo u redu?
- Da i moraš učini upravo to,
vidite tu rupu na dnu tamo?
- Onaj u sredini.
- Da.
To.
- U redu.
Šta ćeš mi dati?
- Ono oko večere.
- Ne možeš to imati stvar, to je Annina stvar.
- Da, ali možemo jesti više nego četiri jebena krekera.
- U redu, onda dobro, ali šta ćeš mi dati?
Hajde.
- Možemo plivati.
- Zaista?
- Da.
- Mrziš plivanje.
- Mrziš plivanje?
- Samo u jezerima.
Ne volim što ne vidim dno.
- U redu.
Ovo ovde, to je za sve mermerima.
- U redu, dođi.
- Velika večera i vreme za kupanje.
U redu? Idemo.
Oh, čekaj, ne, ne, okliznuo sam se. - Oh, ne, ne.
To je bio pogrešan početak.
Daj mi još jedan hitac, Dobio sam drugi hitac.
Hajde sada.
- O moj boze, nešto mi je dodirnulo stopalo.
Ponovio sam to.
- Šta?
- Ništa.
- Nije to ništa.
Da, nije to ništa.
Ups, izvini.
Vidimo se kasnije.
Mmm. Nisam mislio da ću propustiti ovo sranje.
Oh, hoćeš da ti napravim jednu?
Zaista sam dobar.
Da probam.
Evo nas.
Mala repa.
Mala maslina.
Eto ti.
Dobro je, zar ne?
Treba li još sira?
Evo.
Hajde.
Hoćeš li sira, Liv?
- Izgleda kao mama.
Mislim, ne kosa, ali.
Ona je dobra u ovim stvarima, ti znaš?
Mislim, da sam to ja, Ja bih samo kao, ah!
Zato je želiš da pođeš sa nama?
Mislim, jer je dobra na ovakve stvari?
- Gdje bismo mi bili da smo nije nas našla tog dana?
Bio bih mrtav, a ti bi bila sama.
Niko to ne zaslužuje.
Ne ti, ne ona.
Želim da dođe zbog tebe.
Zato što dobro podnosi brini o nama.
Zato što želim da se brinem i od nje.
- Mogu li to probati?
- Naravno.
- Kako te je pitao?
- Pa.
Saznala sam da sam trudna u petak.
Bilo je kasno i rekao sam mu.
I samo me pogledao i on je otišao.
U ponoć je došao nazad, mirišući na žestoka pića
i samo je sjeo na rubu kreveta
i pokazao mi prsten.
Nije me pitao, ali rekao sam da.
I onda smo otišli u krevet.
Mislim da je to došlo iz zalagaonice.
Dio mene nije mario.
Nekako sam znao da je to jedini način na koji bi se to dogodilo.
- Chris je odveo moju mamu na Maui.
Pitao ju je na plaži tokom zalaska sunca.
Rekla je da je to bio najbolji dan njenog života.
Lijepo je.
- TO JE.
Nekako je čudno pomisliti da je to tako tuđe
prije nego je bio tvoj.
- Da.
U redu.
Vratiću se.
Mama te voli, u redu?
U redu, znaš to?
Znaš li koliko te volim?
Zdravo, devojčice.
Ćao, slatko.
U redu.
Ššš, mama je ovde.
Žao mi je što sam te ostavila.
Tako mi je žao.
- Znaš, ne znam znati bilo šta o tebi
osim činjenice da ti si tvrdoglav.
- Nisam tvrdoglav.
- Aha!
Samo tvrdoglavi ljudi odmah poriču da su tvrdoglavi.
- To se zove zarobljavanje.
- Možda.
Ali sada znamo izvan sjene sumnje
da ti, Ann, šta god dovraga tvoje prezime,
je tvrdoglav.
- Dobar si u tome.
- Sta tacno?
- Zaboravi zašto sam ovde.
Laku noć, Chris.
- Laku noc.
Dolaze s nama.
- Pričali smo o ovome.
- Stvari se mogu promijeniti.
Annabelle Rose Marshall.
Donator organa.
Dobro za tebe.
- Ostani.
Ostani ovdje.
Ostani.
- Ne. Ne možemo.
Oni koji ostanu ovdje, umiru ovdje.
- Pa, živ sam.
- Da, ali vidi šta se dogodilo vašoj porodici.
Ann, nisam tako mislila.
Ann, žao mi je, nisam ...
- Mora da je uzela malo.
Mislim, bilo je na bar kutija krekera ...
- Oh jebote! Olivia!
- Chris!
Chris, čekaj!
- Olivia!
- Liv, gdje si?
Olivia!
- Jeste li stavili u usta?
Liv?
- Ne.
- Ti?
- Ne, mislim da nije.
- Ti bi to probao.
- Ta stvar koja je došla gore.
- Nisu.
Hrana mora biti oskudna.
- I dalje želiš ostati.
Odlazimo ujutro.
- Kako si, lepa devojko?
Šta vidiš?
Da, voliš biti sa tvojom mamom?
Da, da, idemo.
Oh, Hailey.
Dođi, ljubavi.
Idemo, idemo.
Tako mi je žao.
Chris.
Chris, stani.
- Zašto ne ideš s nama?
- Jer,
Nisam, nisam spreman.
- Jebeno ćeš umrijeti ovdje!
- Pa, možda i zaslužujem da umrem ovdje.
- Oh, to je ovo.
Ovo je neka vrsta kazne.
Jebeno se iskupi za sve to si ti uradio
i kreni dalje.
- Ovo nije svet gde možete samo da oprostite
i nastavite dalje.
Koristimo da bismo mogli da se jebemo gore pa reci da ti je žao
i osjećati se bolje do sljedeći put kad zajebeš.
Sa mojom kćerkom je bilo ne sledeci put.
Pa kome se mogu izviniti?
Huh, Chris?
Ovdje nema nikoga.
- Da, dobro, moja žena,
ni ona nije ovde.
Jebeno sam je ubio unutra ispred njene kćerke.
I nije važno ako bila jedna od njih ili ne,
Suočio sam se s tim.
I ne krivim sebe, ne krivim okriviti nju, ja krivim njih.
Jedini svijet koji neće pravo, Ann, tvoje je.
A razlog tome je zbog tebe.
Ne zbog onoga što se dogodilo ovdje ili šta je sjever, ti.
Gle, tvoja porodica, oni više nisu ovde,
ali jesi.
Zato, molim vas, samo sebi recite žao ti je, prihvati to
i kreni već jebote.
- Trebat će nam još hrane.
I neću moći da ga nabavim sam.
- Samo mi reci šta da radim.
- I ja dolazim.
- Liv, ne, nisi.
- Dolazim!
Ja sam ista kao Ann ili bilo ko drugi, mogu pomoći.
Bolje je troje nositi hranu nego dva.
- Dobro.
- Chris će im odvući pažnju.
Sve što ćemo ti i ja uraditi je napuniti naše pakete
sa svime što možete.
Samo hrana, ništa drugo.
I onda trčimo.
Prvi znak njih, ti bježi, ne brini za mene.
U redu, Liv?
Liv, jesi li dobro?
- Da, dobro sam.
- U redu.
Hej.
Gledajte, svi ćemo biti dobro.
Chris, Chris će biti dobro.
- Znam.
Znam da će biti dobro.
To smo mi. Idemo.
Uzmite bilo koju hranu koju nađete.
Liv, moramo biti brzi!
Samo uzmite bilo koju hranu koju možete.
Olivia, šta dođavola?
Moramo da idemo.
Šta si ti...
Moramo, moramo ...
Moramo...
- Mislio sam da će više krvariti.
- Ne!
Nemoj!
- Liv!
Sta nije u redu? - Oni me jure,
- gdje je Ann?
Ne, nisu.
Izgubio sam ih.
Gdje je Ann?
- Ona ...
- gdje je Ann?
- Ona je ...
- Oh jebote!
Ulazi u auto.
- Chris, ja ... - Ulazi u jebeni auto!
- Olivia!
- U redu.